Kanskje jeg ikke er perfekt. Jeg gjør feil. Jeg er svak.
Det fins kanskje en million andre-
- som ville vært bedre enn meg. Men du valgte meg.
Sier du at dette er min feil? Herregud.
Jeg har bare prøvd å være...
Vent. Du kommer dit for lett.
Jeg vil ikke vite hvordan du kommer til å reagere.
Du burde ikke vite det selv. Folk er ikke sånn.
Hvor kommer all selvtilliten fra?
Den er gift i denne scenen. Kast den vekk.
Ikke gråt. Jeg elsker deg.
Du må bli tøffere, Jaia. Tro meg, dette er ingenting.
Du må bli tøffere i livet og svakere i scenene.
- Ok? - Ok.
Og, Wong.
Du er kjedelig, Wong. Det er alt. Jobb med det.
- Beveg armene eller noe. Jeg sovner. - Greit, Sam.
La oss få Henry og Josh opp hit.
Kom igjen, karer. Vis oss homseversjonen.
Det kan være en million andre-
- som ville vært bedre for deg. Men du valgte meg.
- Du valgte meg. - Valgte jeg deg?
Jeg valgte en som skulle elske meg.
Og gjøre det rette. Det var det jeg valgte.
Ikke en som skulle svikte.
Unnskyld, ok?
Unnskyld? Ja.
Jeg liker alltid homseversjonen bedre!
Da han sier "jeg er ikke perfekt", hva er det?
Hvorfor sier han det?
Fordi dette er elendig skrevet. Det er den eneste grunnen.
Men det meste materialet dere vil få som skuespillere, -
- er elendig skrevet. Tror du at du skal gå ut herfra-
- og få en monolog av Quentin Tarantino-
-utenfor porten? Nei.
I beste fall vil 90 prosent av ordene du kommer til å lese-
- til å suge og være tomme for ekte følelser.
Alle kan gjøre en scene som er godt skrevet.
Ferdigheten du trenger om du virkelig vil jobbe, -
- og få jobber på en mest mulig regelmessig basis, -
- er å få elendige tekster til å bety noe.
Å heve materialet.
Om du kan få et dårlig manus til å fungere, -
-vil de fortsette å ansette deg.
Ok? Bra jobbet.
Applaus for dem. Av scenen.
- Jeg betaler ikke! Jeg ville ikke ha! - Jeg er ikke perfekt.
- Jeg er svak. - Jeg kan ikke holde på den.
- Det fins en million tacovogner. - Se! Du lagde den.
- Og du valgte min. - Ja.
Men vet du hva?
- Jeg vil skilles. - Greit.
Pokkers komikere.
Problemet er at dere gjør gode opptredener.
- Er det et problem? - Ja, for en skuespiller.
Dere kommer aldri til å spille karakterer som høres sånn ut.
Du spiller et menneske her.
Mennesker er svake. De er ikke kule og raske.
Hva er dine fordeler som skuespiller? Svakhetene dine.
Det du frykter.
Det du suger på. Det er det du må bruke.
Det er det folk vil se når du spiller et menneske.
De vil se deg på ditt svakeste.
De vil ikke se en jævel av en komiker vise seg.
De vil se ham mislykkes. Det er skuespill.
Kan jeg kjøre nå?
Kutt! På nytt.
- Hvor mange er det? - 12, tror jeg.
Å, moro.
Du slipper å spytte og lage lyd. Leppene mine er numne.
Du er kjempebra, Joe.
- Takk. - Du fikset den.
Beklager, bilfolkene gjør noen få justeringer.
Det går bra. Vi sitter, i det minste.
- Om igjen! - Ok.
Kamera klart!
Og... vær så god!
Kan jeg kjøre nå?
Kutt! Gjør klart på nytt.
Er alle klare? Fort, fort.
Da kjører vi! Kamera, vær så god!
- Kan jeg kjøre nå? - Kutt!
- Gjør klart på nytt. - Ok.
- Kan jeg få litt vann? - Ja visst.
- Jeg mener vodka. - Jeg er med.
Vi er i gang, vær så god.
Kan jeg kjøre nå?
Kutt! Gjør klart på nytt.
Vil du ha noe annerledes fra meg?
Nei, du er bra.
Ok. Ja da.
Dette er som en 20-sekunders versjon av "En ny dag truer".
Samtidig er den lenger.
- Ikke like morsom. - Om igjen!
- Tenk "Macbeth", ok? - Ok.
- Bilen er liksom moren din. - Ok.
Hvilken akt? Akt fem?
- Akt tre? - Akt to, så klart.
- Fortsatt i startfasen, altså. - Ja, selvsagt.
Nei, det er...
Jeg mente det ikke sånn.
Virkelig, jeg tror ikke... Det passer dårlig nå, kjære.
Altså... Slutt, Sam.
- Se på ananasen. - Jeg vil ha litt.
- Kan du komme ut? - Ja da.
Er du sparket eller bare fri? Ta med forsyninger.
Å? Ok.
Ja, panseret var definitivt en del av problemet.
Er dette ditt livs verste jobb?
Hva? Nei, du!
- Nei, nei, nei. - Hva var det verste?
Jeg lagde en skrekkfilm.
Kjæresten min blir til et lilla monster.
Hånden hans drar meg opp gjennom taket...
Klart! Om igjen!
- Ok. - Nå kjører vi.
- Alle klare? - Herregud. Joe.
- Jøss. - Vær så god!
Kan jeg kjøre nå?
Kutt. Gjør klart på nytt.
Det var en bra dag.
Jeg syntes den ble best.
Ok.
- Ser du den kvinnen der borte? - Den blonde?
- De vil ha en versjon med dere to. - Hva?
Og til slutt vil de at dere skal kysse.
- Hva...? - Jeg bare fleiper.
Der lurte jeg deg!
- Den var god! Du ble oppspilt! - Jeg ble...
- Du er ferdig. - Er jeg?
- Vi er ferdige! - Ikke du, Joe.
- Elsker deg! Det var gøy. - Elsker deg også.
- Ok. - Ses snart.
- Takk for jobben. - Null problem.
Alle andre gjør seg klare.
Løp som en vind!
Scarlet går andre år ved Stanford University,
-godt på vei til en grad i økonomi.
Hva vil du bli?
Jeg vil hjelpe å forme økonomien i nye demokratier.
Hva med å være et barn?
Jeg liker å leke med venner, men jeg vil starte karrieren også.
Om du skulle gifte deg, ville du støtte vedkommende økonomisk?
Absolutt ikke. Jeg ønsker ikke å støtte noen-
-som ikke klarer seg selv økonomisk.
Kan vi se på "RuPaul Drag Race"?
- Ja takk. - Kanskje.
- Ja, så klart. - Der er moren deres!
- Å, se. - Hva? Det er ikke på den kanalen.
Ja vel, greit.
Må du se på greia di?
Nei. Det er greit. Bare... herregud.
- Hva vil du? - Jeg vet ikke.
Det bare suger at du ikke gikk tilbake.
Ikke vær sånn, det er urettferdig.
Greit, jeg bryr meg ikke. Glem det.
- De elsker deg når du dør. - Ja, da ser de på alt du har spilt i.
De blir målløse over hva du gjorde.
De sier vakre ting i begravelsen, -
-om at de ble så inspirerte av deg.
Nei. Nei.
Jeg vil ha det nå.
Jeg vil ikke vente til jeg er død til barna setter pris på meg!
Jeg er nummen fra livet og ned, skrittet inkludert.
Jeg kunne ha dødd. Jeg er ekte.
Midjen er mindre enn Barbies.
Ikke nys, da faller alt ut.
Jeg synes jeg har rett til å si dette.
- Frankie! - Hva?
Jeg gjør noe spesielt.
Jeg synes jeg har lov til å si dette nå.
Moren deres er skuespiller. Jeg lager ting.
Jeg eksponerer meg selv.
Jeg har oppnådd noen ting.
Og jeg har gjort det hele livet.
Utover at det betaler klærne deres, -
-suger det at dere ikke bryr dere.
- Du er dramatisk, mamma. - Pokker ta deg, Max.
Hvor mange danseoppvisninger har jeg vært på? Og kamper?
Og kampene dine, Frankie?
Jeg gir dere masse ros når dere prøver.
Hvorfor får jeg ikke slikt tilbake?
Fordi du er den voksne, Sam. Vi er barna.
Det er jobben min å være stolt av dere. Men samtidig-
- sårer det meg at jobben min ikke betyr noe for dere.
Mamma! Ja, vi er stolte av deg.
- Vi skal si det i begravelsen. - Jeg vil høre det nå.
Det er meg. Jeg er død, dette er begravelsen min.
Herregud. Kutt ut, mamma.
Nei. Jeg døde, Frankie. Dette er begravelsen min.
- Få høre hva du sier. - Mamma? Nei, mamma.
Nei da, Dukey. Du er også død, vennen.
Vi døde begge to. Vi er døde. Ser du?
Dette er deg.
Du ligger ved siden av mamma.
Hvordan døde vi?
Vi kom utfor en bilulykke.
Vi skulle hente deg, Frankie.
Og du var ikke der.
Du dro hjem til Sanaam uten å si fra.
Vi måtte opp canyonen, og bilen trillet rundt.
Stor ildkule. Begge døde. Dette er begravelsen vår.
Takk. Hold minnetale.
Nå traumatiserer du oss.
Ja, det er poenget.
Få høre følelser dere har for meg.
Ok, det er din begravelse.
Her ligger Sam.
- Taper! - Slutt! Det er ikke morsomt!
Jo. Dette er en vits.
- Ser du hva hun gjør? - Så dramatisk!
- Hun er så barnslig. - Hun er alltid offeret.
Ikke se til meg for støtte, jenter.
Dere jaget moren deres ut av hennes eget hus.
- Det var utrolig. - Ja.
- Herregud! Vi gjorde ikke det. - Nei, hun begynte!
Vil dere ikke høre på meg?
Ikke bland meg inn.
Du er død.
Vi snek oss inn til småguttene og fant på spikk.
- Er det sant? - Ja, men bare småting.
En gutt slikket seg på fingeren-
- og stakk den opp bak på en annen gutt.
- Det gikk ikke lenger. - Ingen suging?
Nei, nei. Det var en katolsk skole.
Det var hardt, Ray.
Ingen kunne være åpent homofile før jeg var for gammel for moroa.
Jeg føler det samme skjer med meg.
STORE HOMOFILE EKTEMANN: "KOM HJEM, SAM"
- Jeg må gå. - Nei.
- Jeg fikser dette. - Virkelig?
Ok.
- Fint å se deg. - Kjør forsiktig.
Det er mange idioter ute.
- Det skal jeg. - Ok, vennen.
- Ha det, Patrick. - Ses når vi ses, Sam.
Hallo?
Pussig. Hallo?
Her ligger Sam og Duke.
Så brått revet bort.
Hun etterlater seg døtrene Frankie og Max-
- og vennene Tressa og Rich, som nå har ansvaret for barna hennes.
Hun sa nemlig aldri fra om hva som skulle skje om hun døde.
Pokker. Det må jeg fikse.
- Vi er døde. - Unnskyld.
Sams venn Tressa vil gjerne si noe.
Sam var min beste venn, selv om jeg ikke var hennes. Det er greit.
De døde er stille.
Hun er den beste moren jeg noensinne så.
Bedre enn moren min. Bedre enn meg.
Jeg kunne aldri bli som henne.
Det er en trøst. Hun satte liksom maksgrensen.
Jeg er glad i deg, Sam. Jeg vil savne deg.
Unnskyld.
Mamma var kul og talentfull.
Jeg beundret at hun jobbet så hardt.
Selv om hun måtte ta seg av oss, gjorde hun utrolige ting.
Jeg så alltid alt hun spilte i, men jeg sa det aldri til henne.
Jeg var alltid stolt av henne, men jeg sa det aldri til henne.
For jeg tenkte at når jeg ga henne det...
...hadde jeg ikke noe å gi mer.
Nå skulle jeg ønske jeg ikke ventet. Moren min var min klippe.
Hver dag i hele mitt liv våkner jeg og føler meg dårlig.
Jeg føler at jeg ikke klarer dagen med alt som fins i hodet mitt.
Så snart jeg ser...
...så henne om morgenen, lot jeg noe gå utover henne.
"“Hvor er sokkene mine?" Eller noe.
Jeg trengte å gi henne litt av smerten min-
- fordi hun kunne bære den når ikke jeg klarte.
Nå som hun er borte, vet jeg ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg så aldri noe mamma spilte i. Noensinne.
Jeg så aldri noe av arbeidet hennes.
Jeg bryr meg ikke om hva hun gjorde, for hun er mamma.
Jeg var sjalu på at folk kjente henne før meg.
Jeg ville ikke dele henne. Ikke med søstrene mine engang.
For jeg husker da det bare var meg og henne.
Selv da pappa var der, var det bare meg og henne.
Jeg vet at det var tungt for henne, men jeg elsket det.
Jeg liker ikke at hun er berømt eller på TV.
Hun er moren min.
Hun lærte meg å være en kvinne og et menneske.
Alt jeg kan si nå som hun er borte er...
Sam...
Sam var en...
Forstyrret, komplisert kvinne.
Hun var veldig lav.
Jeg sa det aldri, men nå kan vi nok si at hun var lav.
Hun var veldig lav.
Hun løy mye. Mye.
Hun var to år eldre enn hun sa.
Hun var den frekkeste, -
-mest upassende kvinnen jeg har møtt.
Tusen takk. Jeg er så glad i dere.
Jeg er glad i deg, mamma.
Glad i deg, mamma.
Ingen sa noe om meg!
Jeg ligger her død, og ingen bryr seg!
- Duke. - Vennen!
- Duke... - Vi tuller.
- Å, nei. - Nei da, Duke.
Nei, du er ikke død.
Duke, Duke, Duke. Glad i deg.
Takk. Glad i dere.
Tusen takk. Glad i dere.
Ofring!
Ofring! Rosemarys baby.
Ofring!
Døden er her, døden er her
Døden omgir deg
Hvordan føles det? Ses på den andre siden!
SES NÅR VI SES
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com